Žalmy.
2.
Proč se bouří národové, a lidé daremné věci přemyšlují? 
Sstupují se králové zemští, a knížata se spolu radí proti Hospodinu, a proti pomazanému jeho, 
Říkajíce: Roztrhejme svazky jejich, a zavrzme od sebe provazy jejich. 
Ale ten, jenž přebývá v nebesích, směje se, Pán posmívá se jim. 
Tehdáž mluviti bude k nim v hněvě svém, a v prchlivosti své předěsí je, řka: 
Jáť jsem ustanovil krále svého nad Sionem, horou svatou mou. 
Vypravovati budu úsudek. Hospodin řekl ke mně: Syn můj ty jsi, já dnes zplodil jsem tě. 
Požádej mne, a dámť národy, dědictví tvé, a končiny země, vládařství tvé. 
Roztlučeš je prutem železným, a jako nádobu hrnčířskou roztříštíš je. 
A protož, králové, nyní srozumějte, vyučujte se, soudcové zemští. 
Služte Hospodinu v bázni, a veselte se s třesením. 
Líbejte syna, aby se nerozhněval, a zhynuli byste na cestě, jakž by se jen málo zapálil hněv jeho. Blahoslavení jsou všickni, kteříž doufají v něho. 
