Žalmy.
106.
Halelujah. Oslavujte Hospodina, nebo dobrý jest, nebo na věky milosrdenství jeho. 
Kdo může vymluviti nesmírnou moc Hospodinovu, a vypraviti všecku chválu jeho? 
Blahoslavení, kteříž ostříhají soudu, a činí spravedlnost každého času. 
Pamatuj na mne, Hospodine, pro milost k lidu svému, navštěv mne spasením svým, 
Abych užíval dobrých věcí s vyvolenými tvými, a veselil se veselím národu tvého, a chlubil se spolu s dědictvím tvým. 
Zhřešili jsme i s otci svými, neprávě jsme činili, a bezbožnost páchali. 
Otcové naši v Egyptě nerozuměli předivným skutkům tvým, aniž pamatovali na množství milosrdenství tvých, ale odporni byli při moři, při moři Rudém. 
A však vysvobodil je pro jméno své, aby v známost uvedl moc svou. 
Nebo přimluvil moři Rudému, a vyschlo; i provedl je skrze hlubiny, jako po poušti. 
A tak zachoval je od ruky toho, jenž jich nenáviděl, a vyprostil je z ruky nepřítele. 
V tom přikryly vody ty, kteříž je ssužovali, nezůstalo ani jednoho z nich. 
A ačkoli věřili slovům jeho, a zpívali chválu jeho, 
Však rychle zapomenuli na skutky jeho, a nečekali na radu jeho; 
Ale jati jsouce žádostí na poušti, pokoušeli Boha silného na pustinách. 
I dal jim, čehož se jim chtělo, a však dopustil hubenost na život jejich. 
Potom, když horlili proti Mojžíšovi v vojště, a Aronovi, svatému Hospodinovu, 
Otevřevši se země, požřela Dátana, a přikryla zběř Abironovu. 
A roznícen byl oheň na rotu jejich, plamen spálil bezbožníky. 
Udělali i tele na Orébě, a skláněli se slitině. 
A změnivše slávu svou v podobiznu vola, jenž jí trávu, 
Zapomněli na Boha silného, spasitele svého, kterýž činil veliké věci v Egyptě. 
A předivné v zemi Chamově, přehrozné při moři Rudém. 
Pročež řekl, že je vypléní, kdyby se byl Mojžíš, vyvolený jeho, nepostavil v té mezeře před ním, a neodvrátil prchlivosti jeho, aby nehubil. 
Za tím zošklivili sobě zemi žádanou, nevěříce slovu jeho. 
A repcíce v staních svých, neposlouchali hlasu Hospodinova. 
A protož pozdvihl ruky své proti nim, aby je rozmetal po poušti, 
A aby rozptýlil símě jejich mezi pohany, a rozehnal je do zemí. 
Spřáhli se také byli s modlou Belfegor, a jedli oběti mrch. 
A tak dráždili Boha skutky svými, až se na ně obořila rána, 
Až se postavil Fínes, a pomstu vykonal, i přetržena jest rána ta. 
Což jest mu počteno za spravedlnost od národu do pronárodu, a až na věky. 
Opět ho byli popudili při vodách sváru, až se i Mojžíšovi zle stalo pro ně. 
Nebo k hořkosti přivedli ducha jeho, a pronesl ji rty svými. 
K tomu nevyplénili ani národů těch, o kterýchž jim byl Hospodin poručil, 
Ale směšujíce se s těmi národy, naučili se skutkům jejich, 
A sloužili modlám jejich, kteréž jim byly osídlem. 
Obětovali zajisté syny své a dcery své ďáblům. 
A vylili krev nevinnou, krev synů svých a dcer svých, kteréž obětovali trapidlům Kananejským, tak že poškvrněna jest země těmi vraždami. 
I zmazali se skutky svými, a smilnili činy svými. 
Protož rozpáliv se v prchlivosti Hospodin na lid svůj, v ošklivost vzal dědictví své. 
A vydal je v ruce pohanů. I panovali nad nimi ti, jenž je v nenávisti měli, 
A utiskali je nepřátelé jejich, tak že sníženi jsou pod ruku jejich. 
Mnohokrát je vysvobozoval, oni však popouzeli ho radou svou, pročež potlačeni jsou pro nepravost svou. 
A však patřil na úzkost jejich, a slyšel křik jejich. 
Nebo se rozpomenul na smlouvu svou s nimi, a želel toho podlé množství milosrdenství svých, 
Tak že naklonil k nim lítostí všecky, kteříž je u vězení drželi. 
Zachovej nás, Hospodine Bože náš, a shromažď nás z těch pohanů, abychom slavili jméno tvé svaté, a chlubili se v chvále tvé. 
Požehnaný Hospodin Bůh Izraelský od věků až na věky. Na to rciž všecken lid: Amen, Halelujah. 
