Přísloví.
2.
Synu můj, přijmeš-li slova má, a přikázaní má schováš-li u sebe; 
Nastavíš-li moudrosti ucha svého, a nakloníš-li srdce svého k opatrnosti; 
Ovšem, jestliže na rozumnost zavoláš, a na opatrnost zvoláš-li; 
Budeš-li jí hledati jako stříbra, a jako pokladů pilně vyhledávati jí: 
Tehdy porozumíš bázni Hospodinově, a známosti Boží nabudeš; 
Nebo Hospodin dává moudrost, z úst jeho umění a opatrnost. 
Chová upřímým dlouhověkosti, pavézou jest chodícím v sprostnosti, 
Ostříhaje stezek soudu; on cesty svatých svých ostříhá. 
Tehdy porozumíš spravedlnosti a soudu, a upřímosti i všeliké cestě dobré, 
Když vejde moudrost v srdce tvé, a umění duši tvé se zalíbí. 
Prozřetelnost ostříhati bude tebe, a opatrnost zachová tě, 
Vysvobozujíc tě od cesty zlé, a od lidí mluvících věci převrácené, 
Kteříž opouštějí stezky přímé, aby chodili po cestách tmavých, 
Kteříž se veselí ze zlého činění, plésají v převrácenostech nejhorších, 
Jejichž stezky křivolaké jsou, anobrž zmotaní jsou na cestách svých; 
Vysvobozujíc tě i od ženy postranní, od cizí, kteráž řečmi svými lahodí, 
Kteráž opouští vůdce mladosti své, a na smlouvu Boha svého se zapomíná; 
K smrti se zajisté nachyluje dům její, a k mrtvým stezky její; 
Kteřížkoli vcházejí k ní, nenavracují se zase, aniž trefují na cestu života; 
Abys chodil po cestě dobrých, a stezek spravedlivých abys ostříhal. 
Nebo upřímí bydliti budou v zemi, a pobožní zůstanou v ní; 
Bezbožní pak z země vyťati budou, a přestupníci vykořeněni budou z ní. 
