Marek.
16.
A když pominula sobota, Maria Magdaléna a Maria Jakubova a Salome nakoupily vonných věcí, aby přijdouce, pomazaly Ježíše. 
A velmi ráno vyšedše první den po sobotě, přišly k hrobu, an již slunce vzešlo. 
I pravily vespolek: Kdo nám odvalí kámen ode dveří hrobových? 
(A vzhlédše, uzřely odvalený kámen.) Byl zajisté veliký velmi. 
A všedše do hrobu, uzřely mládence, an sedí na pravici, oděného rouchem bílým. I ulekly se. 
Kterýžto řekl jim: Nebojte se. Ježíše hledáte Nazaretského ukřižovaného. Vstalť jest, neníť ho tuto; aj, místo, kdež jej byli položili. 
Ale jděte, povězte učedlníkům jeho i Petrovi, žeť vás předejde do Galilee. Tam jej uzříte, jakož jest pověděl vám. 
A ony vyšedše rychle, utekly od hrobu; nebo přišel na ně strach a hrůza. A aniž komu co řekly, nebo se bály. 
Vstav pak Ježíš z mrtvých ráno v neděli, ukázal se nejprv Mariji Magdaléně, z nížto byl vyvrhl sedm ďáblů. 
Ona pak šedši, zvěstovala těm, kteříž s ním bývali, lkajícím a plačícím. 
A oni slyšavše, že by živ byl a vidín od ní, nevěřili. 
Potom pak dvěma z nich jdoucím ukázal se v jiné způsobě, když šli přes pole. 
A ti šedše, pověděli jiným. Ani těm nevěřili. 
Nejposléze sedícím spolu jedenácti ukázal se, a trestal nedověru jejich a tvrdost srdce, že těm, kteříž jej viděli vzkříšeného, nevěřili. 
A řekl jim: Jdouce po všem světě, kažte evangelium všemu stvoření. 
Kdož uvěří a pokřtí se, spasen bude; kdož pak neuvěří, budeť zatracen. 
Znamení pak ti, kteříž uvěří, tato míti budou: Ve jménu mém ďábly budou vymítati, jazyky novými mluviti. 
Hady bráti; a jestliže by co jedovatého pili, neuškodíť jim; na nemocné ruce vzkládati budou, a dobře se míti budou. 
Když pak jim odmluvil Pán, vzhůru vzat jest do nebe, a sedí na pravici Boží. 
A oni šedše, kázali všudy, a Pán jim pomáhal, a slov jejich potvrzoval činěním divů. 
