Žalmy.
60.
Přednímu z kantorů na šušan eduth, zlatý žalm Davidův, k vyučování, 
Když válku vedl proti Syrii Naharaim, a proti Syrii Soba, kdyžto navrátil se Joáb, pobiv Idumejských v údolí slaném dvanácte tisíců. 
Bože, zavrhl jsi byl nás, roztrhls nás a hněvals se, navratiž se zase k nám. 
Zatřásl jsi byl zemí a roztrhls ji, uzdraviž rozsedliny její, neboť se chvěje. 
Ukazoval jsi lidu svému tvrdé věci, napájels nás vínem zkormoucení. 
Ale nyní dal jsi těm, kteříž se tebe bojí, korouhev, aby ji vyzdvihli pro pravdu tvou. Sélah. 
Ať jsou vysvobozeni milí tvoji, zachovávejž jich pravicí svou, a vyslyš mne. 
Bůh mluvil skrze svatost svou, veseliti se budu, budu děliti Sichem, a údolí Sochot rozměřím. 
Můjť jest Galád, můj i Manasses, a Efraim síla hlavy mé, Juda učitel můj. 
Moáb medenice k umývání mému, na Edoma uvrhu obuv svou, proti mně, Palestino, trub. 
Kdo mne uvede do města ohraženého? Kdo mne zprovodí až do Idumee? 
Zdali ne ty, ó Bože, kterýž jsi nás byl zavrhl, a nevycházels, Bože, s vojsky našimi? 
Uděliž nám pomoci před nepřítelem, nebo marná jest pomoc lidská. 
V Bohu udatně sobě počínati budeme, a onť pošlapá nepřátely naše. 
