Žalmy.
25.
Žalm Davidův. K toběť, Hospodine, duše své pozdvihuji. 
Bože můj, v toběť naději skládám, nechť nejsem zahanben, aby se neradovali nepřátelé moji nade mnou. 
A takť i všickni, kteříž na tě očekávají, zahanbeni nebudou; zahanbeni budou, kteříž se převráceně mají bez příčiny. 
Cesty své, Hospodine, uveď mi v známost, a stezkám svým vyuč mne. 
Dejž, ať chodím v pravdě tvé, a poučuj mne; nebo ty jsi Bůh spasitel můj, na tebeť očekávám dne každého. 
Rozpomeň se na slitování svá, Hospodine, a na milosrdenství svá, kteráž jsou od věků. 
Hříchů mladosti mé a přestoupení mých nezpomínej, ale podlé milosrdenství svého pamětliv buď na mne pro dobrotu svou, Hospodine. 
Dobrý a přímý jest Hospodin, a protož vyučuje hříšníky cestě své. 
Působí to, aby tiší chodili v soudu, a vyučuje tiché cestě své. 
Všecky stezky Hospodinovy jsou milosrdenství a pravda těm, kteříž ostříhají smlouvy jeho a svědectví jeho. 
Pro jméno své, Hospodine, odpusť nepravost mou, neboť jest veliká. 
Který jest člověk, ješto se bojí Hospodina, jehož vyučuje, kterou by cestu vyvoliti měl? 
Duše jeho v dobrém přebývati bude, a símě jeho dědičně obdrží zemi. 
Tajemství Hospodinovo zjevné jest těm, kteříž se jeho bojí, a v známost jim uvodí smlouvu svou. 
Oči mé vždycky patří k Hospodinu, on zajisté z leči vyvodí nohy mé. 
Popatřiž na mne, a smiluj se nade mnou, neboť jsem opuštěný a strápený. 
Ssoužení srdce mého rozmnožují se, z úzkostí mých vyveď mne. 
Viz trápení mé a bídu mou, a odpusť všecky hříchy mé. 
Viz nepřátely mé, jak mnozí jsou, a nenávistí nešlechetnou nenávidí mne. 
Ostříhej duše mé, a vytrhni mne, ať nejsem zahanben, neboť v tebe doufám. 
Sprostnost a upřímnost nechať mne ostříhají, nebo na tě očekávám. 
Vykup, ó Bože, Izraele ze všelijakých úzkostí jeho. 
