Žalmy.
129.
Píseň stupňů. Veliceť jsou mne ssužovali hned od mladosti mé, rciž nyní Izraeli, 
Veliceť jsou mne ssužovali hned od mladosti mé, a však mne nepřemohli. 
Po hřbetě mém orali oráči, a dlouhé proháněli brázdy své. 
Ale Hospodin jsa spravedlivý, zpřetínal prostranky bezbožných. 
Zahanbeni a zpět obráceni budou všickni, kteříž nenávidí Siona. 
Budou jako tráva na střechách, kteráž prvé než odrostá, usychá. 
Z níž nemůže hrsti své naplniti žnec, ani náručí svého ten, kterýž váže snopy. 
Aniž řeknou tudy jdoucí: Požehnání Hospodinovo budiž s vámi, aneb: Dobrořečíme vám ve jménu Hospodinovu. 
