Žalmy.
41.
Přednímu zpěváku, žalm Davidův. 
Blahoslavený, kdož prozřetelný soud činí o chudém; v den zlý vysvobodí jej Hospodin. 
Hospodin ho ostřeže, a obživí jej; blažený bude na zemi, aniž ho vydá líbosti nepřátel jeho. 
Hospodin ho na ložci ve mdlobě posilí, všecko ležení jeho v nemoci jeho promění. 
Já řekl jsem: Hospodine, smiluj se nade mnou, uzdrav duši mou, nebo jsem tobě zhřešil. 
Nepřátelé moji mluvili zle o mně, řkouce: Skoro-liž umřel, a zahyne jméno jeho? 
A jestliže kdo z nich přichází, aby mne navštívil, pochlebenství mluví; srdce jeho sbírá sobě nepravost, a vyjda ven, roznáší ji. 
Sšeptávají se spolu proti mně všickni, kteříž mne nenávidí, a přičítají mi zlé věci, říkajíce: 
Pomsta pro nešlechetnost přichytila se ho, a kdyžtě se složil nepovstaneť zase. 
Také i ten, s nímž jsem byl v přátelství, jemuž jsem se dověřoval, a kterýž jídal chléb můj, pozdvihl paty proti mně. 
Ale ty, Hospodine, smiluj se nade mnou, a pozdvihni mne, a odplatím jim; 
Abych odtud poznal, že mne sobě libuješ, když by se neradoval nade mnou nepřítel můj. 
Mne pak v upřímnosti mé zachováš, a postavíš před oblíčejem svým na věky. 
Požehnaný Hospodin Bůh Izraelský, od věků až na věky, Amen i Amen. 
