Matouš.
27.
A když bylo ráno, vešli v radu všickni přední kněží a starší lidu proti Ježíšovi, aby jej na smrt vydali. 
I svázavše jej, vedli, a vydali ho Pontskému Pilátovi hejtmanu. 
Tedy vida Jidáš, zrádce jeho, že by odsouzen byl, želeje toho, navrátil zase třidceti stříbrných předním kněžím a starším, 
Řka: Zhřešil jsem, zradiv krev nevinnou. Oni pak řekli: Co nám do toho? Ty viz. 
A on povrh ty stříbrné v chrámě, odšel pryč, a odšed, oběsil se. 
A přední kněží vzavše peníze, řekli: Neslušíť jich vložiti do pokladnice, nebo mzda krve jest. 
A poradivše se, koupili za ně pole to hrnčířovo, ku pohřebu poutníků. 
Protož nazváno jest pole to pole krve, až do dnešního dne. 
A tehdy naplnilo se povědění skrze Jeremiáše proroka řkoucího: A vzali třidceti stříbrných, mzdu ceněného, kterýž šacován byl od synů Izraelských, 
A dali je za pole hrnčířovo, jakož mi ustanovil Pán. 
Ježíš pak stál před vladařem. A otázal se ho vladař, řka: Ty-li jsi ten král Židovský? Řekl jemu Ježíš: Ty pravíš. 
A když na něj přední kněží a starší žalovali, nic neodpověděl. 
Tedy dí mu Pilát: Neslyšíš-li, kteraké věci proti tobě svědčí? 
Ale on neodpověděl jemu k žádnému slovu, takže se vladař tomu velmi divil. 
Měl pak obyčej vladař v svátek propustiti lidu vězně jednoho, kteréhož by chtěli. 
I měli v ten čas vězně jednoho znamenitého, kterýž sloul Barabbáš. 
Protož když se lidé sešli, řekl: Kterého chcete, ať vám propustím? Barabbáše-li, čili Ježíše, jenž slove Kristus? 
Neboť věděl, že jej z závisti vydali. 
A když seděl na soudné stolici, poslala k němu žena jeho, řkuci: Nic neměj činiti s spravedlivým tímto, nebo jsem mnoho trpěla dnes ve snách pro něho. 
Ale přední kněží a starší navedli lid, aby prosili za Barabbáše, Ježíše pak aby zahubili. 
I odpověděv vladař, řekl jim: Kterého chcete ze dvou, ať vám propustím? A oni řekli: Barabbáše. 
Dí jim Pilát: Co pak učiním s Ježíšem, jenž slove Kristus? Řekli mu všickni: Ukřižován buď. 
Vladař pak řekl: I což jest zlého učinil? Oni pak více volali, řkouce: Ukřižován buď. 
A vida Pilát, že by nic neprospěl, ale že by větší rozbroj byl, vzav vodu, umyl ruce před lidem, řka: Èist jsem já od krve spravedlivého tohoto. Vy vizte. 
A odpověděv všecken lid, řekl: Krev jeho na nás i na naše syny. 
Tedy propustil jim Barabbáše, ale Ježíše zbičovav, vydal, aby byl ukřižován. 
Tedy žoldnéři hejtmanovi, vzavše Ježíše do radného domu, shromáždili k němu všecku svou rotu. 
A svlékše jej, přiodíli ho pláštěm brunátným. 
A spletše korunu z trní, vstavili na hlavu jeho, a dali třtinu v pravou ruku jeho, a klekajíce před ním, posmívali se jemu, řkouce: Zdráv buď, ó králi Židovský. 
A plijíce na něho, brali třtinu a bili jej v hlavu. 
A když se mu naposmívali, svlékli s něho plášť, a oblékli jej v roucho jeho. I vedli ho, aby byl ukřižován. 
A vyšedše, nalezli člověka Cyrenenského, jménem Šimona. Toho přinutili, aby nesl kříž jeho. 
I přišedše na místo, kteréž slove Golgata, to jest popravné místo, 
Dali mu píti octa, smíšeného se žlučí. A okusiv ho, nechtěl píti. 
Ukřižovavše pak jej, rozdělili roucha jeho, mecíce o ně los, aby se naplnilo povědění proroka, řkoucího: Rozdělili sobě roucho mé, a o můj oděv metali los. 
A sedíce, ostříhali ho tu. 
I vstavili nad hlavu jeho vinu jeho napsanou: Totoť jest Ježíš, ten král Židovský. 
I ukřižováni jsou s ním dva lotři, jeden na pravici a druhý na levici. 
Ti pak, kteříž chodili tudy, rouhali mu se, ukřivujíce hlav svých, 
A říkajíce: Hej, ty jako rušíš chrám Boží a ve třech dnech jej zase vzděláváš, pomoziž sám sobě. Jsi-li Syn Boží, sestupiž s kříže. 
Tak podobně i přední kněží posmívajíce se s zákoníky a staršími, pravili: 
Jiným pomáhal, sám sobě nemůž pomoci. Jestliže jest král Židovský, nechať nyní sstoupí s kříže, a uvěříme jemu. 
Doufalť v Boha, nechať ho nyní vysvobodí, chce-liť mu; nebo pravil: Syn Boží jsem. 
Takž také i lotři, kteříž byli s ním ukřižováni, utrhali jemu. 
Od šesté pak hodiny tma se stala po vší té zemi až do hodiny deváté. 
A při hodině deváté zvolal Ježíš hlasem velikým, řka: Eli, Eli, lama zabachtani? To jest: Bože můj, Bože můj, proč jsi mne opustil? 
A někteří z těch, jenž tu stáli, slyšíce, pravili, že Eliáše volá tento. 
A hned jeden z nich běžev, vzal houbu, naplnil ji octem a vloživ na tresť, dával jemu píti. 
Ale jiní pravili: Nech tak, pohledíme, přijde-li Eliáš, aby ho vysvobodil. 
Ježíš pak opět volaje hlasem velikým, vypustil duši. 
A aj, opona chrámová roztrhla se na dvé, od vrchu až dolů, a země se třásla a skálé se pukalo, 
A hrobové se otvírali, a mnohá těla zesnulých svatých vstala jsou. 
A vyšedše z hrobů, po vzkříšení jeho přišli do svatého města a ukázali se mnohým. 
Tedy centurio a ti, kteříž s ním byli, ostříhajíce Ježíše, vidouce zemětřesení a to, co se dálo, báli se velmi, řkouce: Jistě Syn Boží byl tento. 
Byly také tu ženy mnohé, zdaleka se dívajíce, kteréž byly přišly za Ježíšem od Galilee, posluhujíce jemu, 
Mezi nimiž byla Maria Magdaléna a Maria, matka Jakubova a Jozesova, a matka synů Zebedeových. 
A když byl večer, přišel jeden člověk bohatý od Arimatie, jménem Jozef, kterýž také byl učedlník Ježíšův. 
Ten přistoupil ku Pilátovi a prosil za tělo Ježíšovo. Tedy Pilát rozkázal dáti tělo. 
A vzav tělo Ježíšovo Jozef, obvinul je v plátno čisté, 
A vložil do svého nového hrobu, kterýž byl vytesal v skále; a přivaliv kámen veliký ke dveřům hrobovým, odšel. 
A byla tu Maria Magdaléna a druhá Maria, sedíce naproti hrobu. 
Druhého pak dne, kterýž byl po velikém pátku, sešli se přední kněží a farizeové ku Pilátovi, 
Řkouce: Pane, rozpomenuli jsme se, že ten svůdce řekl, ještě živ jsa: Po třech dnech vstanu. 
Rozkažiž tedy ostříhati hrobu až do třetího dne, ať by snad učedlníci jeho, přijdouce v noci, neukradli ho, a řekli by lidu: Vstalť jest z mrtvých. I budeť poslední blud horší nežli první. 
Řekl jim Pilát: Máte stráž; jděte, ostříhejte, jakž víte. 
A oni šedše, osadili hrob strážnými, zapečetivše kámen. 
