Lukáš.
2.
I stalo se v těch dnech, vyšlo jest vyrčení od císaře Augusta, aby byl popsán všecken svět. 
(To popsání nejprve stalo se, když vladařem Syrským byl Cyrenius.) 
I šli všickni, aby zapsáni byli, jeden každý do svého města. 
Vstoupil pak i Jozef od Galilee z města Nazarétu do Judstva, do města Davidova, kteréž slove Betlém, (protože byl z domu a z čeledi Davidovy,) 
Aby zapsán byl s Marijí, zasnoubenou sobě manželkou, těhotnou. 
I stalo se, když tam byli, naplnili se dnové Marie, aby porodila. 
I porodila Syna svého prvorozeného, a plénkami ho obvinula, a položila jej v jeslech, neb neměli jinde místa v hospodě. 
A pastýři byli v krajině té, ponocujíce a stráž noční držíce nad svým stádem. 
A aj, anděl Páně postavil se podle nich, a sláva Páně osvítila je. I báli se bázní velikou. 
Tedy řekl jim anděl: Nebojtež se; nebo aj, zvěstuji vám radost velikou, kteráž bude všemu lidu. 
Nebo narodil se vám dnes Spasitel, jenž jest Kristus Pán, v městě Davidově. 
A toto vám bude za znamení: Naleznete nemluvňátko plénkami obvinuté, a ležící v jeslech. 
A hned s andělem zjevilo se množství rytířstva nebeského, chválících Boha a řkoucích: 
Sláva na výsostech Bohu, a na zemi pokoj, lidem dobrá vůle. 
I stalo se, jakž odešli od nich andělé do nebe, že ti lidé, totiž pastýři, řekli vespolek: Pojďme až do Betléma a vizme tu věc, jenž se stala, o níž Pán oznámil nám. 
I přišli, chvátajíce, a nalezli Mariji a Jozefa, a nemluvňátko ležící v jeslech. 
A viděvše, rozhlašovali to, což jim povědíno bylo o tom dítěti. 
I divili se všickni, kteříž slyšeli o tom, což bylo mluveno od pastýřů k nim. 
Ale Maria zachovávala všecka slova tato, skládajici je v srdci svém. 
I navrátili se pastýři, velebíce a chválíce Boha ze všeho, což slyšeli a viděli, tak jakž bylo povědíno jim. 
A když se naplnilo dní osm, aby obřezáno bylo dítě, nazváno jest jméno jeho Ježíš, kterýmž bylo nazváno od anděla, prve než se v životě počalo. 
A když se naplnili dnové očišťování Marie podle Zákona Mojžíšova, přinesli jej do Jeruzaléma, aby ho postavili přede Pánem, 
(Jakož psáno jest v Zákoně Páně, že každý pacholík, otvíraje život, svatý Pánu slouti bude,) 
A aby dali obět, jakož povědíno jest v Zákoně Páně, dvě hrdličky anebo dvé holoubátek. 
A aj, člověk jeden byl v Jeruzalémě, jemuž jméno Simeon. A člověk ten byl spravedlivý a nábožný, očekávající potěšení Izraelského, a Duch svatý byl v něm. 
A bylo jemu zjeveno od Ducha svatého, že neuzří smrti, až by prve uzřel Krista Páně. 
Ten přišel, ponuknut jsa od Ducha Páně, do chrámu. A když uvodili dítě Ježíše rodičové, aby učinili podle obyčeje Zákona za něj, 
Tedy on vzal jej na lokty své, i chválil Boha a řekl: 
Nyní propouštíš služebníka svého, Pane, podle slova svého v pokoji. 
Neboť jsou viděly oči mé spasení tvé, 
Kteréž jsi připravil před obličejem všech lidí, 
Světlo k zjevení národům a slávu lidu tvého Izraelského. 
Otec pak a matka jeho divili se těm věcem, kteréž praveny byly o něm. 
I požehnal jim Simeon, a řekl k Mariji, matce jeho: Aj, položen jest tento ku pádu a ku povstání mnohým v Izraeli, a na znamení, kterémužto bude odpíráno, 
(A tvou vlastní duši pronikne meč,) aby zjevena byla z mnohých srdcí myšlení. 
Byla také Anna prorokyně, dcera Fanuelova z pokolení Aser. Ta se byla zstarala ve dnech mnohých, a živa byla s mužem svým sedm let od panenství svého. 
A ta vdova byla, mající let okolo osmdesáti a čtyř, kteráž nevycházela z chrámu, posty a modlitbami sloužeci Bohu dnem i nocí. 
A ta v touž hodinu přišedši, chválila Pána, a mluvila o něm všechněm, kteříž čekali vykoupení v Jeruzalémě. 
Oni pak, jakž vykonali všecko podle Zákona Páně, vrátili se do Galilee, do města svého Nazaréta. 
Dítě pak rostlo a posilovalo se v duchu, plné moudrosti, a milost Boží byla v něm. 
I chodívali rodičové jeho každého roku do Jeruzaléma na den slavný velikonoční. 
A když byl ve dvanácti letech, a oni vstupovali do Jeruzaléma, podle obyčeje toho dne svátečního, 
A když vykonali dni, a již se navracovali, zůstalo dítě Ježíš v Jeruzalémě, a nevěděli o tom Jozef a matka jeho. 
Domnívajíce se pak o něm, že by byl v zástupu, ušli den cesty. I hledali ho mezi příbuznými a známými. 
A nenalezše jeho, navrátili se do Jeruzaléma, hledajíce ho. 
I stalo se po třech dnech, že nalezli jej v chrámě, an sedí mezi doktory, poslouchaje jich a otazuje se jich. 
A děsili se všickni, kteříž jej slyšeli, nad rozumností a odpovědmi jeho. 
A uzřevše ho, ulekli se. I řekla matka jeho k němu: Synu, proč jsi nám tak učinil? Aj, otec tvůj a já s bolestí hledali jsme tebe. 
I řekl k nim: Co jest, že jste mne hledali? Zdaliž jste nevěděli, že v těch věcech, kteréž jsou Otce mého, musím já býti? 
Ale oni nesrozuměli těm slovům, kteráž k nim mluvil. 
I šel s nimi, a přišel do Nazarétu, a byl poddán jim. Matka pak jeho zachovávala všecka slova ta v srdci svém. 
A Ježíš prospíval moudrostí, a věkem, a milostí, u Boha i u lidí. 
