Žalmy.
107.
Oslavujte Hospodina, nebo jest dobrý, nebo na věky milosrdenství jeho. 
Nechť o tom vypravují ti, kteříž jsou vykoupeni skrze Hospodina, jak je on vykoupil z ruky těch, kteříž je ssužovali, 
A shromáždil je z zemí, od východu a od západu, od půlnoci i od moře. 
Bloudili po poušti, po cestách pustých, města k přebývání nenacházejíce. 
Hladovití a žízniví byli, až v nich svadla duše jejich. 
Když volali k Hospodinu v ssoužení svém, z úzkostí jejich vytrhl je, 
A vedl je po cestě přímé, aby přišli do města k bydlení. 
Nechať oslavují před Hospodinem milosrdenství jeho, a divné skutky jeho před syny lidskými, 
Poněvadž napájí duši žíznivou, a duši hladovitou naplňuje dobrými věcmi. 
Kteříž sedí ve tmě a v stínu smrti, sevříni jsouce bídou i železy, 
Protože odporni byli řečem Boha silného, a radou Nejvyššího pohrdli. 
Pročež ponížil bídou srdce jejich, padli, a nebylo pomocníka. 
Když volají k Hospodinu v ssoužení svém, z úzkostí je vysvobozuje. 
Vyvodí je z temností a stínu smrti, a svazky jejich trhá. 
Nechať oslavují před Hospodinem milosrdenství jeho, a divné skutky jeho před syny lidskými, 
Poněvadž láme brány měděné, a závory železné posekává. 
Blázni pro cestu převrácenosti své, a pro nepravosti své v trápení bývají. 
Oškliví se jim všeliký pokrm, až se i k branám smrti přibližují. 
Když volají k Hospodinu v ssoužení svém, z úzkostí jejich je vysvobozuje. 
Posílá slovo své, a uzdravuje je, a vysvobozuje je z hrobu. 
Nechať oslavují před Hospodinem milosrdenství jeho, a divné skutky jeho před syny lidskými, 
A obětujíce oběti chvály, ať vypravují skutky jeho s prozpěvováním. 
Kteří se plaví po moři na lodech, pracujíce na velikých vodách, 
Tiť vídají skutky Hospodinovy, a divy jeho v hlubokosti. 
Jakž jen dí, hned se strhne vítr bouřlivý, a dme vlny mořské. 
Vznášejí se k nebi, sstupují do propasti, duše jejich v nebezpečenství rozplývá se. 
Motají se a nakloňují jako opilý, a všecko umění jejich mizí. 
Když volají k Hospodinu v ssoužení svém, z úzkostí jejich je vysvobozuje. 
Proměňuje bouři v utišení, tak že umlkne vlnobití jejich. 
I veselí se, že utichlo; a tak přivodí je k břehu žádostivému. 
Nechať oslavují před Hospodinem milosrdenství jeho, a divné skutky jeho před syny lidskými. 
Nechť ho vyvyšují v shromáždění lidu, a v radě starců chválí jej. 
Obrací řeky v poušť, a prameny vod v suchost, 
Zemi úrodnou v slatinnou, pro zlost obyvatelů jejích. 
Pustiny obrací v jezera, a zemi vyprahlou v prameny vod. 
I osazuje na ní hladovité, aby stavěli města k bydlení. 
Kteříž osívají pole, a dělají vinice, a shromažďují sobě užitek úrody. 
Takť on jim žehná, že se rozmnožují velmi, a dobytka jejich neumenšuje. 
A někdy pak umenšeni a sníženi bývají ukrutenstvím, bídou a truchlostí, 
Když vylévá pohrdání na knížata, dopouštěje, aby bloudili po poušti bezcestné. 
Onť vyzdvihuje nuzného z trápení, a rozmnožuje rodinu jako stádo. 
Nechť to spatřují upřímí, a rozveselí se, ale všeliká nepravost ať zacpá ústa svá. 
Ale kdo jest tak moudrý, aby toho šetřil, a vyrozumíval mnohému milosrdenství Hospodinovu? 
