Žalmy.
140.
Přednímu z kantorů, žalm Davidův. 
Vysvoboď mne, Hospodine, od člověka zlého, a od muže ukrutného ostříhej mne, 
Kteříž myslí zlé věci v srdci, a na každý den sbírají se k válce. 
Naostřují jazyk svůj jako had, jed lítého hada jest ve rtech jejich. Sélah. 
Ostříhej mne, Hospodine, od rukou bezbožníka, od muže ukrutného zachovej mne, kteříž myslí podraziti nohy mé. 
Polékli pyšní na mne osídlo a provazy, roztáhli teneta u cesty, a léčky své mi položili. Sélah. 
Řekl jsem Hospodinu: Bůh silný můj jsi, pozoruj, Hospodine, hlasu pokorných modliteb mých. 
Hospodine Pane, sílo spasení mého, kterýž přikrýváš hlavu mou v čas boje, 
Nedávej, Hospodine, bezbožnému, čehož žádostiv jest, ani předsevzetí zlého vykonati jemu dopouštěj, aby se nepovýšil. Sélah. 
Vůdce těch, jenž obkličují mne, nepravost rtů jejich ať přikryje. 
Padej na ně uhlé řeřavé, a na oheň uvrz je, do jam hlubokých, aby nemohli povstati. 
Èlověk utrhač nebude upevněn na zemi, a muž ukrutný, zlostí polapen jsa, padne. 
Vím, žeť se Hospodin zasadí o při chudého, a pomstí nuzných. 
A tak spravedliví slaviti budou jméno tvé, a upřímí přebývati před oblíčejem tvým. 
