2 Korintským.
6.
Protož napomáhajíce, i napomínáme vás, abyste milosti Boží nadarmo nebrali, 
(Neboť praví Bůh: V čas příhodný uslyšel jsem tě a v den spasení spomohl jsem tobě. Aj, nyníť jest čas příhodný, aj, nyní dnové spasení.) 
Žádného v ničemž nedávajíce pohoršení, aby byla bez úhony služba naše; 
Ale ve všem se chovajíce jakožto Boží služebníci, ve mnohé trpělivosti, v utištěních, v nedostatcích, v úzkostech, 
V ranách, v žalářích, v nepokojích, v pracech, v bdění, v postech, 
V čistotě, v umění, v dlouhočekání, v dobrotivosti, v Duchu svatém, v lásce neošemetné, 
V slovu pravdy, v moci Boží, skrze odění spravedlnosti, napravo i nalevo, 
Skrze slávu i pohanění, skrze zlou i dobrou pověst, jakožto bludní, a jsouce pravdomluvní, 
Jakožto neznámí, a jsouce známí, jakožto umírající, a aj, živi jsme, jakožto potrestaní, a nezmordovaní, 
Jako smutní, avšak vždycky se radujíce, jako chudí, a mnohé zbohacujíce, jako nic nemajíce, avšak všemi věcmi vládnouce. 
Ústa naše otevřína jsou k vám, ó Korinští, srdce naše rozšířeno jest. 
Nejste v nás souženi, než souženi jste v srdcích vašich. 
O takovéžť odplaty žádám od vás, jakožto synům pravím: Rozšiřte se i vy. 
A netáhněte jha s nevěřícími. Nebo jaký jest spolek spravedlnosti s nepravostí? A jaké obcování světla s temnostmi? 
A jaké srovnání Krista s Beliálem? Aneb jaký díl věřícímu s nevěřícím? 
A jaké spolčení chrámu Božího s modlami? Nebo vy jste chrám Boha živého, jakož pověděl Bůh: Že přebývati budu v nich, a procházeti se, a budu jejich Bohem, a oni budou mým lidem. 
A protož vyjdětež z prostředku jejich a oddělte se od nich, praví Pán; a nečistého se nedotýkejte, a já přijmu vás. 
A budu vám za Otce, a vy mi budete za syny a za dcery, praví Pán všemohoucí. 
