Izajáš.
3.
Nebo aj, Pán, Hospodin zástupů, odejme od Jeruzaléma a Judy hůl a podporu, všelijakou hůl chleba a všelikou podporu vody, 
Silného i muže válečného, soudce i proroka, mudrce i starce, 
Padesátníka i počestného, i rádci, i vtipného řemeslníka, i výmluvného, 
A dám jim děti za knížata; děti, pravím, panovati budou nad nimi. 
I bude ssužovati v lidu jeden druhého, a bližní bližního svého; zpurně se postaví dítě proti starci, a chaterný proti vzácnému. 
Pročež se chopí jeden každý bratra svého z domu otce svého, a dí: Máš oděv, knížetem naším budeš, a pád tento zdrž rukou svou. 
Ale on přisáhne v ten den, řka: Nebuduť vázati těch ran, nebo v domě mém není chleba ani oděvu; neustanovujtež mne knížetem lidu. 
Nebo se obořil Jeruzalém, a Juda padl, proto že jazyk jejich a skutkové jejich jsou proti Hospodinu, k dráždění očí slávy jeho. 
Nestydatost tváři jejich svědčí proti nim; hřích zajisté svůj jako Sodomští ohlašují, a netají. Běda duši jejich, nebo sami na sebe uvodí zlé. 
Rcete spravedlivému: Dobře bude; nebo ovoce skutků svých jísti bude. 
Ale běda bezbožnému, zle bude; nebo odplata rukou jeho dána jemu bude. 
Lidu mého knížata jsou děti, a ženy panují nad ním. Lide můj, kteříž tě vodí, svodí tě, a cestu stezek tvých ukrývají. 
Stojíť Hospodin k rozsudku, stojí, pravím, k rozsudku s lidmi. 
Hospodin k soudu přijde proti starším lidu svého a knížatům jejich, a dí: Vy jste pohubili vinici mou, loupež chudého jest v domích vašich. 
Proč vy nuzíte lid můj, a tváře chudých zahanbujete? praví Pán, Hospodin zástupů. 
I dí Hospodin: Proto že se pozdvihují dcery Sionské, a chodí s vytaženým krkem, a pasou očima, protulujíce se, a zdrobna kráčejíce, i nohama svýma lákají, 
Protož okydne Pán prašivinou vrch hlavy dcer Sionských, a Hospodin hanbu jejich obnaží. 
V ten den odejme Pán okrasu těch nástrah, totiž paučníky a halže, 
Jablka zlatá a spinadla a čepce, 
Biréty a zápony, tkanice, punty a náušnice, 
Prsteny a náčelníky, 
Proměnná roucha, i plášťky, i roušky, i vačky, 
I zrcadla, i čechlíky, i věnce, i šlojíře. 
A budeť místo vonných věcí hnis, a místo pasů roztržení, a místo strojení kadeří lysina, a místo širokého podolku bude přepásání pytlem, obhoření pak místo krásy. 
Muži tvoji od meče padnou, a silní tvoji v boji. 
I budou plakati a kvíliti brány jeho, a spustlý na zemi seděti bude. 
