Žalmy.
50.
Žalm Azafovi. Bůh silný, Bůh Hospodin mluvil, a přivolal zemi od východu slunce i od západu jeho. 
Z Siona v dokonalé kráse Bůh zastkvěl se. 
Béřeť se Bůh náš, a nebude mlčeti; oheň před ním vše zžírati bude, a vůkol něho vichřice náramná. 
Zavolal nebes s hůry i země, aby soudil lid svůj, řka: 
Shromažďte mi svaté mé, kteříž smlouvu se mnou učinili při obětech. 
I budou vypravovati nebesa spravedlnost jeho; nebo sám Bůh soudce jest. Sélah. 
Slyš, lide můj, a buduť mluviti, Izraeli, a buduť tebou osvědčovati. Já zajisté Bůh, Bůh tvůj jsem. 
Nechci tě obviňovati z příčiny obětí tvých, ani zápalů tvých, že by vždycky přede mnou nebyli. 
Nevezmuť z domu tvého volka, ani z chlévů tvých kozlů. 
Nebo má jest všecka zvěř lesní, i hovada na tisíci horách. 
Já znám všecko ptactvo po horách, a zvěř polní před sebou mám. 
Zlačním-li, nic tobě o to nedím; nebo můj jest okršlek zemský i plnost jeho. 
Zdaliž jídám maso z volů, a pijím krev kozlovou? 
Obětuj Bohu obět chvály, a plň Nejvyššímu své sliby; 
A vzývej mne v den ssoužení, vytrhnu tě, a ty mne budeš slaviti. 
Sic jinak bezbožníku praví Bůh: Což tobě do toho, že ty vypravuješ ustanovení má, a béřeš smlouvu mou v ústa svá, 
Poněvadž jsi vzal v nenávist kázeň, a zavrhl jsi za sebe slova má. 
Vidíš-li zloděje, hned s ním běžíš, a s cizoložníky díl svůj máš. 
Ústa svá pouštíš ke zlému, a jazyk tvůj skládá lest. 
Usazuješ se, a mluvíš proti bratru svému, a na syna matky své lehkost uvodíš. 
To jsi činil, a já mlčel jsem. Měl-liž jsi ty se domnívati, že já tobě podobný budu? Nýbrž trestati tě budu, a představímť to před oči tvé. 
Srozumějtež tomu již aspoň vy, kteříž se zapomínáte na Boha, abych snad nepochytil, a nebyl by, kdo by vytrhl. 
Kdož obětuje obět chvály, tenť mne uctí, a tomu, kdož napravuje cestu svou, ukáži spasení Boží. 
