- Marcu
- <
- 4
- >

4
1 Și a început din nou să învețe pe malul mării. S-a adunat la El o mare mulțime, așa că a intrat într-o corabie în mare și a șezut jos. Toată mulțimea era pe uscat, lângă mare. 2 El i-a învățat multe lucruri în parabole și le spunea în învățătura sa: 3 “Ascultați! Iată, agricultorul a ieșit să semene. 4 În timp ce semăna, o parte din sămânță a căzut pe drum, iar păsările au venit și au mâncat-o. 5 Alte semințe au căzut pe un teren stâncos, unde era puțin pământ, și imediat au răsărit, pentru că nu aveau pământ adânc. 6 Când a răsărit soarele, s-a pârjolit; și, pentru că nu avea rădăcină, s-a uscat. 7 Alții au căzut între spini, iar spinii au crescut și l-au înăbușit, și nu a dat niciun rod. 8 Altele au căzut în pământ bun și au dat rod, crescând și înmulțindu-se. Unii au produs de treizeci de ori, alții de șaizeci de ori, iar alții de o sută de ori mai mult.” 9 El a spus: “Cine are urechi de auzit, să audă.”
10 Când a rămas singur, cei ce erau în jurul lui cu cei doisprezece l-au întrebat despre pilde. 11 El le-a spus: “Vouă v-a fost dat misterul Împărăției lui Dumnezeu, dar pentru cei de afară, toate lucrurile se fac în parabole, 12 pentru ca “văzând să vadă și să nu priceapă, și auzind să audă și să nu înțeleagă, ca nu cumva să se întoarcă și să li se ierte păcatele”.”
13 El le-a zis: “Nu înțelegeți pilda aceasta? Cum veți înțelege toate parabolele? 14 Fermierul seamănă cuvântul. 15 Cei de pe drum sunt cei în care este semănat cuvântul; și când au auzit, îndată vine Satana și ia cuvântul care a fost semănat în ei. 16 Aceștia, la fel, sunt cei semănați pe locurile stâncoase, care, când au auzit cuvântul, îndată îl primesc cu bucurie. 17 Ei nu au rădăcină în ei înșiși, ci sunt de scurtă durată. Când apare opresiunea sau persecuția din cauza cuvântului, imediat se poticnesc. 18 Alții sunt cei care sunt semănați printre spini. Aceștia sunt cei care au ascultat cuvântul, 19 dar grijile acestui veac, înșelăciunea bogățiilor și poftele altor lucruri care intră în el înăbușă cuvântul și acesta devine neînsuflețit. 20 Cei care au fost semănați pe pământ bun sunt cei care aud cuvântul, îl acceptă și fac rod, unii de treizeci de ori, alții de șaizeci de ori și alții de o sută de ori.”
21 El le-a zis: “Oare se aduce o lampă pentru a fi pusă sub coș sau sub pat? Nu este pusă pe un suport? 22 Căci nimic nu este ascuns, decât ca să fie făcut cunoscut, și nimic nu a fost făcut secret, decât ca să iasă la lumină. 23 Dacă are cineva urechi de auzit, să audă.”
24 Și le-a zis: “Luați aminte la ce auziți. Cu orice măsură veți măsura, vi se va măsura și vouă; și vouă, celor ce ascultați, vi se va da mai mult. 25 Căci oricui are, i se va da mai mult; iar celui care nu are, chiar și ceea ce are i se va lua.”
26 El a zis: “Împărăția lui Dumnezeu este ca și cum un om ar arunca sămânță pe pământ, 27 și ar dormi și s-ar scula zi și noapte, iar sămânța ar răsări și ar crește, fără să știe cum. 28 Pentru că pământul dă roade de la sine: mai întâi firul, apoi spicul, apoi bobul plin în spice. 29 Dar când rodul este copt, îndată se pune secera, pentru că a venit secerișul.”
30 El a zis: “Cum vom asemăna noi Împărăția lui Dumnezeu? Sau cu ce parabolă o vom ilustra? 31 Este ca un grăunte de muștar, care, deși este mai mic decât toate semințele care sunt pe pământ, 32 totuși, după ce este semănat, crește și devine mai mare decât toate ierburile și scoate ramuri mari, încât păsările cerului pot să se adăpostească la umbra lui.”
33 Cu multe pilde ca acestea le spunea cuvântul, după cum puteau ei să-l audă. 34 Fără o pildă nu le vorbea; dar în particular, discipolilor Săi le explica totul.
35 În ziua aceea, când s-a făcut seară, le-a zis: “Să trecem dincolo.” 36 Lăsând mulțimea, l-au luat cu ei, așa cum era, în barcă. Și alte bărci mici erau cu el. 37 S-a iscat o furtună mare de vânt și valurile băteau în barcă, atât de mult încât barca era deja plină. 38 El însuși era în pupa, dormind pe pernă; l-au trezit și l-au întrebat: “Învățătorule, nu-ți pasă că suntem pe moarte?”
39 El s-a trezit, a mustrat vântul și a zis mării: “Pace! Liniștește-te!” Vântul a încetat și a fost o mare acalmie. 40 El le-a zis: “De ce vă este atât de frică? Cum se face că nu aveți credință?”.
41 Ei s-au înspăimântat foarte tare și ziceau unul către altul: “Cine este Acesta, încât și vântul și marea Îl ascultă?”

- Marcu
- <
- 4
- >

Aceasta este o schiță de traducere. Este în curs de revizuire și editare. Dacă găsiți erori, vă rugăm să ni le raportați la ronlsb@eBible.org.

Public Domain