- Йов
- <
- 10
- >

10
1 Життя моє стало бридке для моєї душі... Нехай нарікання своє я на себе пущу, нехай говорю я в гіркоті своєї душі! 2 Скажу Богові я: Не осуджуй мене! Повідом же мене, чого став Ти зо мною на прю? 3 Чи це добре Тобі, що Ти гнобиш мене, що погорджуєш творивом рук Своїх, а раду безбожних освітлюєш? 4 Хіба маєш Ти очі тілесні? Чи Ти бачиш так само, як бачить людина людину? 5 Хіба Твої дні як дні людські, чи літа Твої як дні мужа, 6 що шукаєш провини моєї й вивідуєш гріх мій, 7 хоч відаєш Ти, що я не беззаконник, та нема, хто б мене врятував від Твоєї руки? 8 Твої руки створили мене і вчинили мене, потім Ти обернувся і губиш мене... 9 Пам'ятай, що мов глину мене обробив Ти, і в порох мене обертаєш. 10 Чи не ллєш мене, мов молоко, і не згустив Ти мене, мов на сир? 11 Ти шкірою й тілом мене зодягаєш, і сплів Ти мене із костей та із жил. 12 Життя й милість подав Ти мені, а опіка Твоя стерегла мого духа. 13 А оце заховав Ти у серці Своєму, я знаю, що є воно в Тебе: 14 якщо я грішу, Ти мене стережеш, та з провини моєї мене не очищуєш... 15 Якщо я провинюся, то горе мені! А якщо я невинний, не смію підняти свою голову, ситий стидом та напоєний горем своїм!... 16 А коли піднесеться вона, то Ти ловиш мене, як той лев, і знову предивно зо мною поводишся: 17 поновлюєш свідків Своїх проти мене, помножуєш гнів Свій на мене, військо за військом на мене Ти шлеш... 18 І нащо з утроби Ти вивів мене? Я був би помер, і жоднісіньке око мене не побачило б, 19 як нібито не існував був би я, перейшов би з утроби до гробу... 20 Отож, дні мої нечисленні, перестань же, й від мене вступись, і нехай не турбуюся я бодай трохи, 21 поки я не піду й не вернуся! до краю темноти та смертної тіні, 22 до темного краю, як морок, до тьмяного краю, в якому порядків нема, і де світло, як темрява...

- Йов
- <
- 10
- >

© 1996 BJU