- Екклезіяст
- <
- 1
- >

Екклезіяст
1
1 Книга Проповідника, сина Давидового, царя в Єрусалимі. 2 Наймарніша марнота, сказав Проповідник, наймарніша марнота, марнота усе! 3 Яка користь людині в усім її труді, який вона робить під сонцем? 4 Покоління відходить, й покоління приходить, а земля віковічно стоїть! 5 І сонечко сходить, і сонце заходить, і поспішає до місця свого, де сходить воно. 6 Віє вітер на південь, і на північ вертається, крутиться, крутиться він та й іде, і на круг свій вертається вітер... 7 Всі потоки до моря пливуть, але море воно не наповнюється: до місця, ізвідки пливуть, ті потоки вони повертаються, щоб знову плисти! 8 Повні труду всі речі, людина сказати всього не потрапить! Не насититься баченням око, і не наповниться слуханням ухо... 9 Що було, воно й буде, і що робилося, буде робитись воно, і немає нічого нового під сонцем!... 10 Буває таке, що про нього говорять: Дивись, це нове! Та воно вже було від віків, що були перед нами! 11 Нема згадки про перше, а також про наступне, що буде, про них згадки не буде між тими, що будуть потому... 12 Я, Проповідник, був царем над Ізраїлем в Єрусалимі. 13 І поклав я на серце своє, щоб шукати й досліджувати мудрістю все, що робилось під небом. Це праця тяжка, яку дав Бог для людських синів, щоб мозолитись нею. 14 Я бачив усі справи, що чинились під сонцем: й ось усе це марнота та ловлення вітру!... 15 Покривленого не направиш, а неіснуючого не полічиш! 16 Говорив я був з серцем своїм та казав: Ось я велику премудрість набув, Найбільшу за всіх, що до мене над Єрусалимом були. І бачило серце моє всяку мудрість і знання. 17 І поклав я на серце своє, щоб пізнати премудрість, і пізнати безумство й глупоту, і збагнув я, що й це все то ловлення вітру!... 18 Бо при многості мудрости множиться й клопіт, хто ж пізнання побільшує, той побільшує й біль!...

- Екклезіяст
- <
- 1
- >

© 1996 BJU