Буття.
11.
І була вся земля одна мова та слова одні. 
І сталось, як рушали зо Сходу вони, то в Шинеарському краї рівнину знайшли, і оселилися там. 
І сказали вони один одному: Ану, наробімо цегли, і добре її випалімо! І сталася цегла для них замість каменя, а смола земляна була їм за вапно. 
І сказали вони: Тож місто збудуймо собі, та башту, а вершина її аж до неба. І вчинімо для себе ймення, щоб ми не розпорошилися по поверхні всієї землі. 
І зійшов Господь, щоб побачити місто та башту, що людські сини будували її. 
І промовив Господь: Один це народ, і мова одна для всіх них, а це ось початок їх праці. Не буде тепер нічого для них неможливого, що вони замишляли чинити. 
Тож зійдімо, і змішаймо там їхні мови, щоб не розуміли вони мови один одного. 
І розпорошив їх звідти Господь по поверхні всієї землі, і вони перестали будувати те місто. 
І тому то названо ймення йому: Вавилон, бо там помішав Господь мову всієї землі. І розпорошив їх звідти Господь по поверхні всієї землі. 
Оце нащадки Симові: Сим був віку ста літ, та й породив Арпахшада, два роки по потопі. 
І жив Сим по тому, як породив Арпахшада, п'ять сотень літ. І породив він синів і дочок. 
А Арпахшад жив тридцять і п'ять літ, та й породив він Шелаха. 
І жив Арпахшад по тому, як породив він Шелаха, чотири сотні літ та три роки. І породив він синів та дочок. 
Шелах же жив тридцять літ, та й породив він Евера. 
І жив Шелах по тому, як породив він Евера, чотири сотні літ і три роки. І породив він синів та дочок. 
Евер же жив тридцять літ і чотири, та й породив він Пелеґа. 
І жив Евер по тому, як породив він Пелеґа, чотири сотні літ і тридцять літ. І породив він синів та дочок. 
Пелеґ же жив тридцять літ, та й породив Реу. 
І жив Пелеґ по тому, як породив Реу, дві сотні літ і дев'ять літ. І породив він синів та дочок. 
А Реу жив тридцять і два роки, та й породив Серуґа. 
І жив Реу по тому, як породив Серуґа, дві сотні літ і сім літ. І породив він синів та дочок. 
А Серуґ жив тридцять літ, та й породив Нахора. 
І жив Серуґ по тому, як породив Нахора, дві сотні літ. І породив він синів та дочок. 
А Нахор жив двадцять літ і дев'ять, та й породив він Тераха. 
І жив Нахор по тому, як породив він Тераха, сотню літ і дев'ятнадцять літ. І породив він синів та дочок. 
Терах же жив сімдесят літ, та й породив Аврама, і Нахора, і Гарана. 
А оце нащадки Терахові: Терах породив Аврама, і Нахора, і Гарана. А Гаран породив Лота. 
Гаран же помер за життя свого батька, у краї свого народження, в Урі халдейському. 
І побрали Аврам та Нахор для себе жінок. Ім'я Аврамовій жінці Сара, а ймення Нахоровій жінці Мілка, дочка Гарана, Мілчиного батька і батька Їски. 
А Сара неплідна була, не мала нащадка вона. 
І взяв Терах Аврама, сина свого, і Лота, сина Гаранового, сина свого сина, і Сару, невістку свою, жінку Аврама, свого сина, та й вийшов з ними з Уру халдейського, щоб піти до краю ханаанського. І прийшли вони аж до Харану, та й там оселилися. 
І було днів Терахових дві сотні літ та п'ять літ. І Терах помер у Харані. 
