Приповісті.
23.
Коли сядеш хліб їсти з володарем, то пильно вважай, що перед тобою, 
і поклади собі в горло ножа, якщо ти ненажера: 
не жадай його ласощів, бо вони хліб обманливий! 
Не мордуйся, щоб мати багатство, відступися від думки своєї про це, 
свої очі ти звернеш на нього, й нема вже його: бо конче змайструє воно собі крила, і полетить, мов орел той, до неба... 
Не їж хліба в злоокого, і не пожадай лакоминок його, 
бо як у душі своїй він обраховує, такий є. Він скаже тобі: Їж та пий! але серце його не з тобою, 
той кавалок, якого ти з'їв, із себе викинеш, і свої гарні слова надаремно потратиш! 
Не кажи до ушей нерозумному, бо погордить він мудрістю слів твоїх. 
Не пересувай вікової границі, і не входь на сирітські поля, 
бо їхній Визволитель міцний, Він за справу їхню буде судитись з тобою! 
Своє серце зверни до навчання, а уші свої до розумних речей. 
Не стримуй напучування юнака, коли різкою виб'єш його, не помре: 
ти різкою виб'єш його, і душу його від шеолу врятуєш. 
Мій сину, якщо твоє серце змудріло, то буде радіти також моє серце, 
і нутро моє буде тішитись, коли уста твої говоритимуть слушне. 
Нехай серце твоє не завидує грішним, і повсякчас пильнуй тільки страху Господнього, 
бо існує майбутнє, і надія твоя не загине. 
Послухай, мій сину, та й помудрій, і нехай твоє серце ступає дорогою рівною. 
Не будь поміж тими, що жлуктять вино, поміж тими, що м'ясо собі пожирають, 
бо п'яниця й жерун збідніють, а сонливий одягне лахміття. 
Слухай батька свого, він тебе породив, і не гордуй, як постаріла мати твоя. 
Купи собі й не продавай правду, мудрість, і картання та розум. 
Буде вельми радіти батько праведного, і родитель премудрого втішиться ним. 
Хай радіє твій батько та мати твоя, хай потішиться та, що тебе породила. 
Дай мені, сину мій, своє серце, і очі твої хай кохають дороги мої. 
Бо блудниця то яма глибока, а криниця тісна чужа жінка. 
І вона, мов грабіжник, чатує, і примножує зрадників поміж людьми. 
В кого ой, в кого ай, в кого сварки, в кого клопіт, в кого рани даремні, в кого очі червоні? 
У тих, хто запізнюється над вином, у тих, хто приходить попробувати вина змішаного. 
Не дивись на вино, як воно рум'яніє, як виблискує в келіху й рівненько ллється, 
кінець його буде кусати, як гад, і вжалить, немов та гадюка, 
пантруватимуть очі твої на чужі жінки, і серце твоє говоритиме дурощі... 
І ти будеш, як той, хто лежить у середині моря, й як той, хто лежить на щогловім верху. 
І скажеш: Побили мене, та мені не боліло, мене штурхали, я ж не почув, коли я прокинусь, шукатиму далі того ж... 
