1 Тимофію.
5.
Старшого не докоряй, але вмовляй, немов батька, а молодших як братів, 
старших жінок немов матірок, молодших як сестер, зо всякою чистістю. 
Шануй вдів, удів правдивих. 
А як має вдовиця яка дітей чи внучат, нехай учаться перше побожно шанувати родину свою, і віддячуватися батькам, бо це Богові вгодно. 
А вдовиця правдива й самотна надію складає на Бога, та перебуває день і ніч у молитвах і благаннях. 
А котра у розкошах живе, та живою померла. 
І це наказуй, щоб були непорочні. 
Коли ж хто про своїх, особливо ж про домашніх не дбає, той вирікся віри, і він гірший від невірного. 
А вдову вносити до списку не менше, як шістдесятлітню, що була за дружину одному чоловікові, 
засвідчену в добрих ділах, якщо дітей виховала, якщо подорожніх приймала, якщо ноги святим умивала, якщо помагала обездоленим, якщо всякий добрий учинок виконувала. 
Але вдів молодих не приймай, бо вони, розпалившися, хочуть, наперекір Христові, заміж виходити, 
через що мають осуд, бо від першої віри відкинулись. 
А разом із тим неробітні вони, бо вчаться ходити по домах, і не тільки неробітні, але й лепетливі, і занадто цікаві, і говорять, чого не годиться. 
Отож бо, я хочу, щоб молодші заміж виходили, родили дітей, домом рядили, не давали противникові ані жадного поводу для лихомовства. 
Бо вже дехто пішли слідом за сатаною. 
А коли має вдів який вірний, нехай їх утримує, а Церква нехай не обтяжується, щоб могла вона втримувати вдів правдивих. 
А пресвітери, які добре пильнують діла, нехай будуть наділені подвійною честю, а надто ті, хто працює у слові й науці. 
Бо каже Писання: Не в'яжи рота волові, що молотить, та: Вартий працівник своєї нагороди. 
Не приймай скарги проти пресвітера, хібащо при двох чи трьох свідках. 
А тих, хто грішить, картай перед усіма, щоб і інші страх мали. 
Заклинаю тебе перед Богом й Ісусом Христом та вибраними Анголами, щоб ти заховав це без лицемірства, нічого не роблячи з упередженням. 
Не рукополагай скоро нікого, і не приставай до чужих гріхів. Бережи себе чистим! 
Води більше не пий, але трохи вина заживай ради шлунка твого та частих недугів твоїх. 
У інших людей гріхи явні і йдуть перед ними на осуд, а за іншими йдуть слідкома. 
Явні так само й добрі діла, а ті, хто інакший, сховатись не можуть. 
