Псалми.
89.
Навчальна пісня Етана езрахеяннина. (89-2) Про милості Господа буду співати повіки, я буду звіщати устами своїми про вірність Твою з роду в рід! 
(89-3) Бо я був сказав: Буде навіки збудована милість, а небо Ти вірність Свою встановляєш на нім. 
(89-4) Я склав заповіта з вибранцем Своїм, присягнув Я Давидові, Моєму рабові: 
(89-5) Встановлю Я навіки насіння твоє, а твій трон Я збудую на вічні віки! Села. 
(89-6) і небо хвалитиме, Господи, чудо Твоє, також вірність Твою на зібранні святих, 
(89-7) бо хто в небі подібний до Господа? Хто подібний до Господа серед Божих синів? 
(89-8) Бог дуже страшний у зібранні святих, і грізний Він на ціле довкілля Своє! 
(89-9) Господи, Боже Саваоте, хто сильний, як Ти, Господи? А вірність Твоя на довкіллі Твоїм! 
(89-10) Ти пануєш над силою моря, коли підіймаються хвилі, Ти їх втихомирюєш. 
(89-11) Ти стиснув Рагава, як трупа, і сильним раменом Своїм розпорошив Своїх ворогів. 
(89-12) Твої небеса, Твоя теж земля, вселенна і все, що на ній, Ти їх заложив! 
(89-13) Північ та південє Ти їх створив, Фавор та Хермон співають про Ймення Твоє. 
(89-14) Могутнє рамено Твоє, рука Твоя сильна, висока правиця Твоя! 
(89-15) Справедливість та право підстава престолу Твого, милість та правда обличчя Твоє випереджують! 
(89-16) Блаженний народ, що знає він поклик святковий, Господи, вони ходять у світлі обличчя Твого! 
(89-17) Радіють вони цілий день Твоїм іменням, і підвищуються Твоєю справедливістю, 
(89-18) бо окраса їхньої сили то Ти, а Твоєю зичливістю ріг наш підноситься, 
(89-19) бо щит наш Господній, а цар наш від Святого ізраїлевого! 
(89-20) Тоді богобійним Своїм промовляв Ти в об'явленні та говорив: Я поклав допомогу на сильного, Я вибранця підніс із народу: 
(89-21) знайшов Я Давида, Свого раба, Я його намастив Своєю святою оливою, 
(89-22) щоб із ним була сильна рука Моя, а рамено Моє вміцнило його! 
(89-23) Ворог на нього не нападе, а син беззаконня не буде його переслідувати, 
(89-24) його ворогів поб'ю перед обличчям його, і вдарю його ненависників! 
(89-25) із ним Моя вірність та милість Моя, а Йменням Моїм його ріг піднесеться, 
(89-26) і Я покладу його руку на море, і на ріки правицю його. 
(89-27) Він Мене буде звати: Отець Ти мій, Бог мій, і скеля спасіння мого! 
(89-28) Я вчиню його теж перворідним, найвищим над земних царів. 
(89-29) Свою милість для нього навіки сховаю, і Мій заповіт йому вірний, 
(89-30) і насіння його покладу Я навіки, а трона його як дні неба! 
(89-31) Коли ж його діти покинуть Закона Мого, і не будуть держатись наказів Моїх, 
(89-32) коли ізневажать Мої постанови, і не будуть держатись наказів Моїх, 
(89-33) тоді палицею навіщу їхню провину, та поразами їхнє беззаконня! 
(89-34) А ласки Своєї від нього Я не заберу, і не зраджу його в Своїй вірності, 
(89-35) не збезчещу Свого заповіту, а що було з уст Моїх вийшло, того не зміню! 
(89-36) Одне в Своїй святості Я присягнув, не повім Я неправди Давидові: 
(89-37) повік буде насіння його, а престол його передо Мною як сонце, 
(89-38) як місяць, він буде стояти повіки, і Свідок на хмарі правдивий... Села. 
(89-39) А Ти опустив та обридив, розгнівався Ти на Свого помазанця, 
(89-40) Ти неважливим зробив заповіта Свого раба, Ти скинув на землю корону його, 
(89-41) всю горожу його поламав, твердині його обернув на руїну!... 
(89-42) Всі грабують його, хто проходить дорогою, він став для сусідів своїх посміховищем... 
(89-43) Підніс Ти правицю його переслідувачів, усіх його ворогів Ти потішив, 
(89-44) і Ти відвернув вістря шаблі його... у війні ж не підтримав його... 
(89-45) Ти слави позбавив його, а трона його повалив був на землю, 
(89-46) скоротив Ти був дні його молодости, розтягнув над ним сором! Села. 
(89-47) Доки, Господи, будеш ховатись назавжди, доки буде палати Твій гнів, як огонь? 
(89-48) Пам'ятай же про мене, яка довгота життя людського? Для чого створив Ти всіх людських синів на ніщо? 
(89-49) Котрий чоловік буде жити, а смерти на бачитиме, збереже свою душу від сили шеолу? Села. 
(89-50) Де Твої перші милості, Господи, що їх присягав Ти Давидові у Своїй вірності? 
(89-51) Згадай, Господи, про ганьбу рабів Своїх, яку я ношу в своїм лоні від усіх великих народів, 
(89-52) якою Твої вороги зневажають, о Господи, і кроки Твого помазанця безславлять! 
(89-53) Благословенний навіки Господь! Амінь і амінь! 
