Приповісті.
14.
Мудра жінка будує свій дім, а безумна своєю рукою руйнує його. 
Хто ходить в простоті своїй, боїться той Господа, а в кого дороги криві, той погорджує Ним. 
На устах безумця галузка пихи, а губи премудрих їх стережуть. 
Де немає биків, там ясла порожні, а щедрість врожаю у силі вола. 
Свідок правдивий не лже, а свідок брехливий говорить неправду. 
Насмішник шукає премудрости, та надаремно, пізнання легке для розумного. 
Ходи здалека від людини безумної, і від того, в кого мудрих уст ти не бачив. 
Мудрість розумного то розуміння дороги своєї, а глупота дурних то омана. 
Нерозумні сміються з гріха, а між праведними уподобання. 
Серце знає гіркоту своєї душі, і в радість його не втручається інший. 
Буде вигублений дім безбожних, а намет безневинних розквітне. 
Буває, дорога людині здається простою, та кінець її стежка до смерти. 
Також іноді і від сміху болить серце, і закінчення радости смуток. 
Хто підступного серця, насититься той із доріг своїх, а добра людина із чинів своїх. 
Вірить безглуздий в кожнісіньке слово, а мудрий зважає на кроки свої. 
Мудрий боїться й від злого вступає, нерозумний же гнівається та сміливий. 
Скорий на гнів учиняє глупоту, а людина лукава зненавиджена. 
Нерозумні глупоту вспадковують, а мудрі знанням коронуються. 
Поклоняться злі перед добрими, а безбожники при брамах праведного. 
Убогий зненавиджений навіть ближнім своїм, а в багатого друзі численні. 
Хто погорджує ближнім своїм, той грішить, а ласкавий до вбогих блаженний. 
Чи ж не блудять, хто оре лихе? А милість та правда для тих, хто оре добро. 
Кожна праця приносить достаток, але праця уст в недостаток веде. 
Корона премудрих їхня мудрість, а вінець нерозумних глупота. 
Свідок правдивий визволює душі, а свідок обманливий брехні торочить. 
У Господньому страхові сильна надія, і Він пристановище дітям Своїм. 
Страх Господній криниця життя, щоб віддалятися від пасток смерти. 
У численності люду величність царя, а в браку народу погибіль володаря. 
Терпеливий у гніві багаторозумний, а гнівливий вчиняє глупоту. 
Лагідне серце життя то для тіла, а заздрість гнилизна костей. 
Хто тисне нужденного, той ображає свого Творця, а хто милостивий до вбогого, той поважає Його. 
Безбожний у зло своє падає, а праведний повний надії й при смерті своїй. 
Мудрість має спочинок у серці розумного, а що в нутрі безумних, те виявиться. 
Праведність люд підіймає, а беззаконня то сором народів. 
Ласка царева рабові розумному, гнів же його проти того, хто соромить його. 
