Йов.
35.
І говорив Елігу та й сказав: 
Чи це полічив ти за право, як кажеш: Моя праведність більша за Божу? 
Бо ти говорив: Що поможе тобі? Яку користь із цього я матиму більшу, аніж від свойого гріха? 
Я тобі відповім, а з тобою і ближнім твоїм. 
Подивися на небо й побач, і на хмари споглянь, вони вищі за тебе. 
Як ти будеш грішити, що зробиш Йому? А стануть численні провини твої, що ти вчиниш Йому? 
Коли праведним станеш, що даси ти Йому? Або що Він візьме з твоєї руки? 
Для людини, як ти, беззаконня твоє, і для людського сина твоя справедливість!... 
Від безлічі гноблення стогнуть вони, кричать від твердого плеча багатьох... 
Та не скаже ніхто: Де ж той Бог, що мене Він створив, що вночі дає співи, 
що нас над худобу земну Він навчає, і над птаство небесне вчиняє нас мудрими? 
Вони там кричать, але через бундючність злочинців Він відповіді не дає. 
Тільки марноти не слухає Бог, і Всемогутній не бачить її. 
Що ж тоді, коли кажеш: Не бачив Його! Та є суд перед Ним, і чекай ти його! 
А тепер, коли гнів Його не покарав, і не дуже пізнав про глупоту, 
то намарно Йов уста свої відкриває та множить слова без знання... 
