Осія.
12.
(12-2) Єфрем пасе вітра й женеться за вітром із сходу. Неправду й руїну розмножує він кожного дня, умову складають з Ашшуром, олива ж несеться в Єгипет. 
(12-3) Та в Господа з Юдою пря, і Якова Він навістить за путями його, за ділами його йому зверне. 
(12-4) Він в утробі тримав за п'яту свого брата, а в силі своїй він боровся із Богом, 
(12-5) і боровся він з Анголом, та й переміг. Плакав він, і благав він Його, у Бет-Елі знайшов Він його, і там з нами говорить. 
(12-6) А Господь Бог Саваот, Його Ймення Господь. 
(12-7) А ти через Бога свого навернешся, стережи милість та суд, і завжди надійся на Бога свого! 
(12-8) Немов Ханаан, у нього в руці неправдива вага, любить він кривду чинити. 
(12-9) І каже Єфрем: Справді я збагатився, знайшов я маєток собі! У всіх моїх чинах не знайдуть провини мені, що гріхом би була. 
(12-10) А Я Господь, Бог твій від краю єгипетського, ще в наметах тебе посаджу, немов за днів свята. 
(12-11) І Я говорив до пророків, і видіння розмножив, і через пророків Я притчі казав. 
(12-12) Хіба беззаконня лишив Ґілеад, і марнотою стались лиш там? У Ґілґалі приносили в жертву волів, а їхні жертівники мов ті купи каміння на борознах пільних. 
(12-13) І втік Яків на поле Арама, а Ізраїль за жінку робив, і за жінку отару стеріг. 
(12-14) І через пророка Господь із Єгипту Ізраїля вивів, і пророком стережений був він. 
(12-15) Єфрем Господа гірко розгнівав, і тому його вчинки криваві Він лишить на ньому, і поверне йому його сором. 
