Авакум.
1.
Пророцтво, яке бачив пророк Авакум. 
Аж доки я, Господи, кликати буду, а Ти не почуєш? До тебе я кличу: Насильство! та Ти не спасаєш! 
Для чого неправість мені Ти показуєш та позираєш на муку? А передо мною грабіж та насильство, і суперечка стається, і носиться сварка. 
Тому то Закон припиняється, і не виходить до чину назавсіди право, бо несправедливий вигублює праведного, тому правосуддя виходить покривленим. 
Пригляньтеся ви до народів, і дивіться, і дуже здивуйтесь, бо вчиню Я за ваших днів діло, про яке не повірите ви, коли буде розказане. 
Бо оце Я поставлю халдеїв, народ лютий та скорий, що ґрасує по широкій землі, щоб захопити оселі, які не його. 
Страшний та грізний він, від нього самого виходить і право його, і великість його. 
І від пантер його коні швидші, і від вовків вечерових лютіші. 
Він приходить увесь на насильство, а ціль їх обличчя вперед, і набере полонених, як того піску. 
І він глузує з царів, а князі сміх для нього. Він сміється з твердині усякої, бо на вал насипає землі, і її здобуває! 
Тоді він несеться, як вітер, і перейде, і згрішить, бо зробить за бога свого оцю силу свою. 
Хіба ж Ти не віддавна, о Господи? Боже Ти мій, мій Святий, не помремо! Господи, Ти для суду поставив його, і, о Скеле, призначив його на карання! 
Твої очі занадто пречисті, щоб міг Ти дивитись на зло, і на насильство дивитись не можеш. Чому ж дивишся Ти на грабіжників, мовчиш, коли несправедливий винищує справедливішого від себе? 
Ти ж маєш людей, як у морі тих риб, немов ту черву, що пана над нею нема. 
Усе це грабіжник витягує вудкою, своїм неводом тягне оце, та збирає оце в свою сітку, тому тішиться він та радіє. 
Тому жертву приносить він неводові, і кадить для сітки своєї, бо від них ситий уділ його та добірна пожива його! 
Чи на це випорожнює він свого невода, і завжди готов убивати народи без милости? 
