Псалми.
73.
Псалом Асафів. Поправді Бог добрий ізраїлеві, Бог для щиросердих! 
А я, мало не послизнулися ноги мої, мало не посковзнулися стопи мої, 
бо лихим я завидував, бачивши спокій безбожних, 
бо не мають страждання до смерти своєї, і здорове їхнє тіло, 
на людській роботі нема їх, і разом із іншими людьми не зазнають вони вдарів. 
Тому то пиха їхню шию оздоблює, зодягає їх шата насилля, 
вилазять їм очі від жиру, бажання їхнього серця збулися, 
сміються й злосливо говорять про утиск, говорять бундючно: 
свої уста до неба підносять, а їхній язик по землі походжає!... 
Тому то туди Його люди звертаються, і щедро беруть собі воду 
та й кажуть: Хіба Бог те знає, і чи має Всевишній відомість, 
як он ті безбожні й безпечні на світі збільшили багатство своє? 
Направду, надармо очистив я серце своє, і в невинності вимив руки свої, 
і ввесь день я побитий, і щоранку покараний... 
Коли б я сказав: Буду так говорить, як вони, то спроневірився б я поколінню синів Твоїх. 
і роздумував я, щоб пізнати оте, та трудне воно в очах моїх, 
аж прийшов я в Божу святиню, і кінець їхній побачив: 
направду, Ти їх на слизькому поставив, на спустошення кинув Ти їх! 
Як вони в одній хвилі спустошені, згинули, пощезали від страхів! 
Немов сном по обудженні, Господи, образом їхнім погордиш, мов сном по обудженні! 
Бо болить моє серце, і в нутрі моїм коле, 
а я немов бидло й не знаю, я перед Тобою худобою став!... 
Та я завжди з Тобою, Ти держиш мене за правицю, 
Ти Своєю порадою водиш мене, і потому до слави Ти візьмеш мене! 
Хто є мені на небесах, окрім Тебе? А я при Тобі на землі не бажаю нічого! 
Гине тіло моє й моє серце, та Бог скеля серця мого й моя доля навіки, 
бо погинуть ось ті, хто бокує від Тебе, понищиш Ти кожного, хто відступить від Тебе! 
А я, близькість Бога для мене добро, на Владику, на Господа свою певність складаю, щоб звіщати про всі Твої чини! 
