римлян.
4.
Що ж, скажемо, знайшов Авраам, наш отець за тілом? 
Бо коли Авраам виправдався ділами, то він має похвалу, та не в Бога. 
Що бо Писання говорить? Увірував Авраам Богові, і це йому залічено в праведність. 
А заплата виконавцеві не рахується з милости, але з обов'язку. 
А тому, хто не виконує, але вірує в Того, Хто виправдує нечестивого, віра його порахується в праведність. 
Як і Давид називає блаженною людину, якій рахує Бог праведність без діл: 
Блаженні, кому прощені беззаконня, і кому прикриті гріхи. 
Блаженна людина, якій Господь не порахує гріха! 
Чи ж це блаженство з обрізання чи з необрізання? Бо говоримо, що віра залічена Авраамові в праведність. 
Як же залічена? Як був в обрізанні, чи в необрізанні? Не в обрізанні, але в необрізанні! 
І прийняв він ознаку обрізання, печать праведности через віру, що її в необрізанні мав, щоб йому бути отцем усіх віруючих, хоч були необрізані, щоб і їм залічено праведність, 
і отцем обрізаних, не тільки тих, хто з обрізання, але й тих, хто ходить по слідах віри, що її в необрізанні мав наш отець Авраам. 
Бо обітницю Авраамові чи його насінню, що бути йому спадкоємцем світу, дано не Законом, але праведністю віри. 
Бо коли спадкоємці ті, хто з Закону, то спорожніла віра й знівечилась обітниця. 
Бо Закон чинить гнів; де ж немає Закону, немає й переступу. 
Через це з віри, щоб було з милости, щоб обітниця певна була всім нащадкам, не тільки тому, хто з Закону, але й тому, хто з віри Авраама, що отець усім нам, 
як написано: Отцем багатьох народів Я поставив тебе, перед Богом, Якому він вірив, Який оживляє мертвих і кличе неіснуюче, як існуюче. 
Він проти надії увірував у надії, що стане батьком багатьох народів, за сказаним: Таке численне буде насіння твоє! 
І не знеміг він у вірі, і не вважав свого тіла за вже омертвіле, бувши майже сторічним, ні утроби Сариної за змертвілу, 
і не мав сумніву в обітницю Божу через недовірство, але зміцнився в вірі, і віддав славу Богові, 
і був зовсім певний, що Він має силу й виконати те, що обіцяв. 
Тому й залічено це йому в праведність. 
Та не написано за нього одного, що залічено йому, 
а за нас, залічиться й нам, що віруємо в Того, Хто воскресив із мертвих Ісуса, Господа нашого, 
що був виданий за наші гріхи, і воскрес для виправдання нашого. 
