До Тита.
1.
Павло, раб Божий, а апостол Ісуса Христа, по вірі вибраних Божих і пізнанні правди, що за благочестям, 
в надії вічного життя, яке обіцяв був від вічних часів необманливий Бог, 
і часу свого з'явив Слово Своє в проповіданні, що доручене було мені з наказу Спасителя нашого Бога, 
до Тита, щирого сина за спільною вірою: благодать, милість та мир від Бога Отця й Христа Ісуса, Спасителя нашого! 
Я для того тебе полишив був у Кріті, щоб ти впорядкував недокінчене та пресвітерів настановив по містах, як тобі я звелів, 
коли хто бездоганний, муж єдиної дружини, має вірних дітей, недокорених за блуд або неслухняність. 
Бо єпископ мусить бути бездоганний, як Божий доморядник, не самолюбний, не гнівливий, не п'яниця, не заводіяка, не корисливий, 
але гостинний до приходнів, добролюбець, поміркований, справедливий, побожний, стриманий, 
що тримається вірного слова згідно з наукою, щоб мав силу й навчати в здоровій науці, і переконувати противних. 
Багато бо є неслухняних, марнословців, зводників, особливо ж з обрізаних, 
їм треба уста затуляти: вони цілі доми баламутять, навчаючи, чого не належить, для зиску брудного. 
Сказав один з них, їхній власний пророк: Крітяни завжди брехливі, люті звірі, черевані ліниві!... 
Це свідоцтво правдиве. Ради цієї причини докоряй їм суворо, щоб у вірі здорові були, 
і на юдейські байки не вважали, ані на накази людей, що від правди відвертаються. 
Для чистих все чисте, а для занечищених та для невірних не чисте ніщо, але занечистилися і розум їхній, і сумління. 
Вони твердять, немов знають Бога, але відкидаються вчинками, бувши бридкі й неслухняні, і до всякого доброго діла нездатні. 
