Йов.
21.
А Йов відповів та й сказав: 
Уважно послухайте слово моє, і нехай буде мені це розрадою вашою! 
Перетерпіть мені, а я промовлятиму, по промові ж моїй насміхатися будеш. 
Хіба до людини моє нарікання? Чи не мав би чого стати нетерпеливим мій дух? 
Оберніться до мене й жахніться, та руку на уста свої покладіть... 
І якщо я згадаю про це, то жахаюсь, і морозом проймається тіло моє... 
Чого несправедливі живуть, доживають до віку, й багатством зміцняються? 
Насіння їх міцно стоїть перед ними, при них, а їхні нащадки на їхніх очах... 
Доми їхні то спокій від страху, і над ними нема бича Божого. 
Спинається бик його, і не даремно, зачинає корова його, й не скидає. 
Вони випускають своїх молодят, як отару, а їх діти вибрикують. 
Вони голос здіймають при бубні та цитрі, і веселяться при звуку сопілки. 
Провадять в добрі свої дні, і сходять в спокої в шеол. 
А до Бога говорять вони: Уступися від нас, ми ж доріг Твоїх знати не хочем! 
Що таке Всемогутній, що будем служити Йому? І що скористаєм, як будем благати Його? 
Та не в їхній руці добро їхнє, далека від мене порада безбожних... 
Як часто світильник безбожним згасає, і приходить на них їх нещастя? Він приділює в гніві Своїм на них пастки! 
Вони будуть, немов та солома на вітрі, і немов та полова, що буря схопила її! 
Бог ховає синам його кривду Свою та нехай надолужить самому йому, і він знатиме! 
Нехай його очі побачать нещастя його, й бодай сам він пив гнів Всемогутнього! 
Яке бо старання його про родину по ньому, як для нього число його місяців вже перелічене? 
Чи буде хто Бога навчати знання, Його, що й небесних судитиме? 
Оцей в повній силі своїй помирає, увесь він спокійний та мирний, 
діжки його повні були молока, а мізок костей його свіжий. 
А цей помирає з душею огірченою, і доброго не споживав він, 
та порохом будуть лежати обоє вони, і черва їх покриє... 
Тож я знаю думки ваші й задуми, що хочете кривдити ними мене. 
Бож питаєте ви: Де князів дім, і де намет пробування безбожних? 
Тож спитайтеся тих, що дорогою йдуть, а їхніх ознак не затаюйте: 
що буває врятований злий в день загибелі, на день гніву відводиться в захист! 
Хто йому розповість у лице про дорогу його? А коли наробив, хто йому надолужить? 
І на кладовище буде проваджений він, і про могилу подбають... 
Скиби долини солодкі йому, і тягнеться кожна людина за ним, а тим, хто попереду нього, немає числа... 
І як ви мене потішаєте марністю, коли з ваших відповідей зостається сама тільки фальш?... 
