2 Івана.
1.
Старець вибраній пані та дітям її, яких я поправді люблю, і не тільки я, але й усі, хто правду пізнав, 
за правду, що в нас пробуває й повік буде з нами: 
нехай буде з вами благодать, милість, мир від Бога Отця та Ісуса Христа, Сина Отцевого, у правді та в любові! 
Я дуже зрадів, що між дітьми твоїми знайшов таких, що ходять у правді, як заповідь ми прийняли від Отця. 
І тепер я благаю тебе, пані, не так, ніби пишу тобі нову заповідь, але ту, яку маємо від початку, щоб ми любили один одного! 
А любов ця щоб ми жили згідно з Його заповідями. Це та заповідь, яку ви чули від початку, щоб ви згідно з нею жили. 
Бо в світ увійшло багато обманців, які не визнають Ісуса Христа, що прийшов був у тілі. Такий то обманець та антихрист! 
Пильнуйте себе, щоб ви не згубили того, над чим працювали, але щоб прийняли повну нагороду. 
Кожен, хто робить переступ та не пробуває в науці Христовій, той Бога не має. А хто пробуває в науці Його, той має і Отця, і Сина. 
Коли хто приходить до вас, але не приносить науки цієї, не приймайте до дому його, і не вітайте його! 
Хто бо вітає його, той участь бере в лихих учинках його. 
Багато я мав написати до вас, але не схотів на папері й чорнилом. Та маю надію прибути до вас, і говорити устами до уст, щоб повна була ваша радість! 
Вітають тебе діти вибраної сестри твоєї. Амінь. 
