филип'ян.
3.
Зрештою, браття мої, радійте у Господі! Писати вам те саме не прикро мені, а для вас це навчальне. 
Стережіться собак, стережіться працівників лихих, стережіться обрізання! 
Бо обрізання то ми, що служимо Богові духом, а хвалимося Христом Ісусом, і не кладемо надії на тіло, 
хоч і я міг би мати надію на тіло. Як хто інший на тіло надіятись думає, то тим більше я, 
обрізаний восьмого дня, з роду Ізраїля, з племени Веніяминового, єврей із євреїв, фарисей за Законом. 
Через горливість я був переслідував Церкву, бувши невинний, щодо правди в Законі. 
Але те, що для мене було за надбання, те ради Христа я за втрату вважав. 
Тож усе я вважаю за втрату ради переважного познання Христа Ісуса, мого Господа, що я ради Нього відмовився всього, і вважаю все за сміття, щоб придбати Христа, 
щоб знайтися в Нім не з власною праведністю, яка від Закону, але з тією, що з віри в Христа, праведністю від Бога за вірою, 
щоб пізнати Його й силу Його воскресення, та участь у муках Його, уподоблюючись Його смерті, 
аби досягнути якось воскресення з мертвих. 
Не тому, що я вже досягнув, або вже вдосконалився, але прагну, чи не досягну я того, чим і Христос Ісус досягнув був мене. 
Браття, я себе не вважаю, що я досягнув. Та тільки, забуваючи те, що позаду, і спішачи до того, що попереду, 
я женусь до мети за нагородою високого поклику Божого в Христі Ісусі. 
Тож усі, хто досконалий, думаймо це; коли ж думаєте ви щось інше, то Бог вам відкриє й це. 
Та до чого дійшли ми, поступаймо в тім самім далі. 
Будьте до мене подібні, браття, і дивіться на тих, хто поводиться так, як маєте ви за взір нас. 
Багато бо хто, що про них я вам часто казав, а тепер говорю навіть плачучи, поводяться, як вороги хреста Христового. 
Їхній кінець то загибіль, шлунок їхній бог, а слава в їхньому соромі... Вони думають тільки про земне! 
Життя ж наше на небесах, звідки ждемо й Спасителя, Господа Ісуса Христа, 
Який перемінить тіло нашого пониження, щоб стало подібне до славного тіла Його, силою, якою Він може і все підкорити Собі. 
