Буття.
41.
І сталося по закінченні двох літ часу, і сниться фараонові, ось він стоїть над Річкою. 
І ось виходять із Річки семеро корів гарного вигляду й ситого тіла, і паслися на лузі. 
А ось виходять із Річки за ними семеро корів інших, бридкі виглядом і худі тілом. І вони стали при тих коровах на березі Річки. 
І корови бридкі виглядом і худі тілом поз'їдали сім корів гарних виглядом і ситих. І прокинувся фараон. 
І знову заснув він. І снилося йому вдруге, аж ось сходять на однім стеблі семеро колосків здорових та добрих. 
А ось виростає за ними семеро колосків тонких та спалених східнім вітром. 
І проковтнули ті тонкі колоски сім колосків здорових та повних. І прокинувся фараон, а то був сон. 
І сталося рано, і занепокоївся дух його. І послав він, і поскликав усіх ворожбитів Єгипту та всіх мудреців його. І фараон розповів їм свій сон, та ніхто не міг відгадати їх фараонові. 
І говорив начальник чашників з фараоном, кажучи: Я сьогодні згадую гріхи свої. 
Розгнівався був фараон на рабів своїх, і вмістив мене під варту дому начальника царської сторожі, мене й начальника пекарів. 
І однієї ночі снився нам сон, мені та йому, кожному снився сон за своїм значенням. 
А там з нами був єврейський юнак, раб начальника царської сторожі. І ми розповіли йому, а він відгадав нам наші сни, кожному за сном його відгадав. 
І сталося, як він відгадав нам, так і трапилося: мене ти вернув на становище моє, а того повісив. 
І послав фараон, і покликав Йосипа, і його сквапно вивели з в'язниці. І оголився, і змінив одежу свою, і він прибув до фараона. 
І промовив фараон до Йосипа: Снився мені сон, та нема, хто б відгадав його. А я чув про тебе таке: ти вислухуєш сон, щоб відгадати його. 
А Йосип сказав до фараона, говорячи: Не я, Бог дасть у відповідь мир фараонові. 
І сказав фараон до Йосипа: Бачив я в сні своїм ось я стою на березі Річки. 
І ось виходять із Річки семеро корів ситих тілом і гарних виглядом. І вони паслися на лузі. 
А ось виходять за ними семеро корів інші, бідні та дуже бридкі виглядом і худі тілом. Таких бридких, як вони, я не бачив у всьому краї єгипетському. 
І корови худі та бридкі поз'їдали сім корів перших ситих. 
І ввійшли вони до черева їхнього, та не було знати, що ввійшли вони до черева їхнього, і вигляд їх був лихий, як на початку. І я прокинувся. 
І побачив я в сні своїм знов, аж ось сходять на однім стеблі семеро колосків повних та добрих. 
А ось виростає за ними семеро колосків худих, тонких, спалених східнім вітром. 
І проковтнули ті тонкі колоски сім колосків добрих. І розповів я те ворожбитам, та не було, хто б мені роз'яснив. 
І сказав Йосип до фараона: Сон фараонів один він. Що Бог робить, те Він звістив фараонові. 
Семеро корів добрих то сім літ, і семеро колосків добрих сім літ вони. А сон один він. 
А сім корів худих і бридких, що вийшли за ними, сім літ вони, і сім колосків порожніх і спалених східнім вітром то будуть сім літ голодних. 
Оце та річ, що я сказав був фараонові: Що Бог робить, те Він показав фараонові. 
Ось приходять сім літ, великий достаток у всім краї єгипетськім. 
А по них настануть сім літ голодних, і буде забутий увесь той достаток в єгипетській землі, і голод винищить край. 
І не буде видно того достатку в краї через той голод, що настане потім, бо він буде дуже тяжкий. 
А що сон повторився фараонові двічі, це значить, що справа ця постановлена від Бога, і Бог незабаром виконає її. 
А тепер нехай фараон наздрить чоловіка розумного й мудрого, і нехай поставить його над єгипетською землею. 
Нехай учинить фараон, і нехай призначить урядників над краєм, і нехай за сім літ достатку збирає п'ятину врожаю єгипетської землі. 
І нехай вони позбирають усю їжу тих добрих років, що приходять, і нехай вони позбирають збіжжя під руку фараонову, на їжу по містах, і нехай бережуть. 
І буде та їжа на запас для краю на сім літ голодних, що настануть в єгипетській землі, і край не буде знищений голодом. 
І була ця річ добра в очах фараона та в очах усіх його рабів. 
І сказав фараон своїм рабам: Чи знайдеться чоловік, як оцей, що Дух Божий у нім? 
І сказав фараон Йосипові: Що Бог відкрив тобі це все, то немає такого розумного й мудрого, як ти. 
Ти будеш над домом моїм, а слів твоїх уст буде слухатися ввесь народ мій. Тільки троном я буду вищий від тебе. 
І сказав фараон Йосипові: Дивись, я поставив тебе над усім краєм єгипетським. 
І зняв фараон персня свого з своєї руки, та й дав його на руку Йосипову, і зодягнув його в одежу віссонну, а на шию йому повісив золотого ланцюга. 
І зробив, що він їздив його другим повозом, і кричали перед обличчям його: Кланяйтеся! І поставив його над усім єгипетським краєм. 
І сказав фараон Йосипові: Я фараон, а без тебе ніхто не підійме своєї руки та своєї ноги в усім краї єгипетськім. 
І назвав фараон ім'я Йосипові: Цофнат-Панеах, і дав йому за жінку Оснату, дочку Поті-Фера, жерця Ону. І Йосип піднявся над єгипетським краєм. 
А Йосип був віку тридцяти літ, коли він став перед лицем фараона, царя єгипетського. І пішов Йосип від лиця фараонового, і перейшов через увесь єгипетський край. 
А земля в сім літ достатку родила на повні жмені. 
І зібрав він усю їжу семи літ, що була в єгипетськім краї, і вмістив їжу по містах: їжу поля міста, що навколо нього, вмістив у ньому. 
І зібрав Йосип збіжжя дуже багато, як морський пісок, аж перестав рахувати, бо не було вже числа. 
А Йосипові, поки прийшов рік голодний, уродилися два сини, що вродила йому Осната, дочка Поті-Фера, жерця Ону. 
І назвав Йосип ім'я перворідному: Манасія, бо Бог зробив мені, що я забув усе своє терпіння та ввесь дім мого батька. 
А ймення другому назвав: Єфрем, бо розмножив мене Бог у краї недолі моєї. 
І скінчилися сім літ достатку, що були в єгипетськім краї. 
І зачали наступати сім літ голодні, як сказав був Йосип. І був голод по всіх краях, а в усім єгипетськім краї був хліб. 
Але виголоднів увесь єгипетський край, а народ став кричати до фараона про хліб. І сказав фараон усьому Єгиптові: Ідіть до Йосипа. Що він вам скаже, те робіть. 
І був той голод на всій поверхні землі. І відчинив Йосип усе, що було в них, і продавав поживу Єгиптові. А голод зміцнявся в єгипетськім краї. 
І прибували зо всієї землі до Йосипа купити поживи, бо голод зміцнявся по всій землі. 
